När jag tar på mig kläderna händer något med mig.
Något... skrämmande.
HELT CHOCKERANDE
DET GÅR ÖVER ALLA GRÄNSER
Herregud, nej!
"Strait-Jacket" avslutas med ett crescendo av spänning!
Ohyggligt. Skrämmande.
Joan Crawford i ett omskakande porträtt.
Låt mig vara!
- Släpp mig! - Lyssna på mig!
Kalla mig Lucille. Jag försöker inte ta min dotters man.
Carol och Michael ska gifta sig, och ingen får stoppa det!
Genialiskt utformad för att chockera och skrämma.
"Strait-Jacket" kan vara mer skrämmande än du klarar av.
- Mor! - Han är borta.
Berätta... Herregud!
Från författaren till romanen "Psycho" -
-regissören till rysaren "Homicidal" -
- och stjärnan från "Vad hände med Baby Jane?" -
- samarbetar i en skrämmande och spännande klassiker.
KÄNSLIGA TITTARE VARNAS
Direkt från Hollywood, spänningsmästaren William Castle!
God afton, mina mordiska marodörer.
Jag är William Castle, regissör till dagens film.
Akta er! "Strait-Jacket" är det mest realistiska porträttet-
-av yxmördare i filmens historia.
Det ges extra liv genom en legends starka framträdande.
Mina damer och herrar, filmens stjärna: Miss Joan Crawford!
Få inte panik nu, men en galen kvinna går lös!
Nej!
Nej, snälla!
Miss Joan Crawford!
Tack. Jag hoppas att ni tycker om vår lilla film.
Och köp gärna en uppfriskande Pepsi Cola från ståndet.
Innan föreställningen börjar ska ni få något som beskydd.
Mina damer! Kom.
- Vad fan är det här? - Vill du slå igenom eller inte?
Hemma igen. Dags att sova.
- Jag behöver ett glas. - Har ni inte druckit nog på planet?
Du är inte min vårdare, utan betjänt. Glöm inte det.
- Jag klarar inte mer, Mamacita. - Efter New Mexico är det klart.
New Mexico? Herregud! Varför tackade jag ja?
Ja, varför gjorde ni det?
Inga erbjudanden på nio månader.
Jag var tvungen att göra det för att betala elen.
Titta, miss Joan. Blommor.
- Från vem? - Mr George Cukor.
Han gratulerar er till era senaste framgångar.
Vilket skämt!
Han är fem år äldre än jag och populärare än någonsin.
Han vinner priser, medan jag säljer mig till William Castle.
Men filmen går bra. Folk vill se er.
Folk vill se blod och äckel och huvuden som huggs av.
De kommer inte för att se mig, din idiot!
Herregud... Förlåt mig, Mamacita.
Förlåt mig... Förlåt!
Ni är galen! Men ni gör det!
Nästa gång ni kastar något mot mig lämnar jag er.
Då har ni ingenting!
God natt.
Gå försiktigt uppför trappan. Ni är packad.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Biobesöksstatistik, mr Warner.
Varför har du en vakt? Tror du att jag tänker döda budbäraren?
- Jag är ingen väktare. - Det är Bart, vår trainee.
Han glömde sin kavaj, så han fick låna en vid grinden.
Dina föräldrar är nog stolta.
Vad fan? Drog "Strait-Jacket" in 2,5 miljoner?
- Är det inte bra? - Jo, om man är Harry Cohn.
"Cellskräck" blir nog ännu bättre.
- Den är visst bra. - Det är Paramount.
Snabbt, Biff... Vad är det folk gillar med filmerna?
- Mamma säger att de är förnedrande. - Just det, förnedring.
Man tar någon före detta stjärna som var för vacker för att knulla oss-
-och tvingar henne att lida.
Att svärta ner idolerna. Det tycker publiken om.
- Eller hur, Bob? - Bart.
Fan också! Jag gav upphov till genren! Haggsploatering.
- Vet ni vem som hittade på ordet? - New York Times.
Nej, jag!
- Kalla hit Bob Aldrich. - Är ni säker?
- Om jag är säker? Vad...? - Ni bannlyste honom.
- Byt kavajer. - Sir?
Ta av dig din kavaj och ge den till Bart. - Du tar hans.
Visa nu Bart hur man ringer Bob Aldrich-
- och gå sedan till grinden och säg att du är den nya väktaren.
Då så...
- Det var trevligt att träffas, Bart. - Nöjet är på min sida. Tack.
Håll det kort. Hon måste orka med Albuquerque.
Korsar hon öknen till fots?
Hedda, raring... Jag har inte en lugn stund i dag.
Jag måste få till en öken-look och bli av med nackspärren.
Sen ska jag ge mig av igen och spela Lizzie Borden.
Är det inte roligt att hälsa på fansen från kust till kust?
Har cirkuselefanten roligt?
Hedda? Vad är det? Har du hoppat över lunchen?
- Ska jag be Mamacita att koka ägg? - Nej, sätt dig bara hos mig.
Hedda... Mår du bra?
Förra veckan pratade jag med Francis Marion-
- och beklagade kärlekshistoriens fall-
- när min arm blev lam och hängde som en kokt nudel.
Det var en hjärtinfarkt. Jag har tydligen ett fel.
Enligt läkaren dröjer det inte innan det händer igen.
Ställ dig upp, Hedda.
- Vi sätter oss bekvämare. - Tack.
Varför har du inte ringt mig?
Jag använde tiden till att fundera.
Om det är ute med mig och mitt livsverk sammanställs-
- är jag då nöjd med en massa skvaller?
Hur kan du säga så?
Du har gett många karriärer fart. Även min.
Jag tänkte inte på de karriärer jag har hjälpt, utan krossat.
Kommunister, fikusar, horor, otrogna och knarkare.
De som har förbannat mig, stämt mig, begått självmord.
Och det kändes...
...bra.
Jag har bidragit till vår moraliska ekonomi.
Du har varit en riktig motkraft-
- mot den våg av oanständighet som sköljer över vår kultur.
Men ändå kan jag inte sluta skvalpa mot din dörr.
- Vad menar du? - Någon har en pornografisk film.
Du påstås ha varit med i den i din ungdom.
Det är löjligt. Det måste vara någon som liknar mig.
Jag vet att Louella är nyfiken, så det är hemligt.
Vilka svin!
- Kan jag stämma dem? - Inte om det finns en film.
Gör det det, Joan?
- Varför frågar du det? - Jag får reda på det i så fall.
Det får jag alltid.
- Skulle du skriva om det? - Det är mitt jobb.
Jag ger dig chansen att ge din version.
Genom att själv gå ut med skammen kan du vinkla det som försoning.
Det är inget dåligt sätt att sluta för någon av oss.
Det perfekta sista scoopet för mina läsare.
Jag beklagar verkligen din dåliga hälsa, Hedda.
Och jag beklagar att den har försvagat din förmåga-
-att skilja sanning från lögn.
Då så, Joan.
Men kom ihåg att det alltid är bättre att samarbeta.
Fan också! Jag tror att jag drack för mycket.
Då så... Nu ska vi prata.
- Prat får inte upp den. - Jag syftar på dig.
Du är butter och har varit det länge. Du bär tofflor fram till lunch.
- Och du slog sönder Sinatraskivorna. - Jag mådde inte bättre för det.
"4 för Texas" var dålig redan innan Sinatra förstörde den.
- Varför gjorde du den? - Jack Warner ogillade idén.
Jag ville inte att det svinet skulle få rätt.
Vet du vad jag tror? Det handlar inte om din senaste flopp.
Det handlar om din senaste hit.
Bob Aldrich nådde sin största framgång med en kvinnofilm.
- Det har gjort dig osäker. - Harriet...
Du måste sluta gå runt och sura. Det är inte bra för dig.
Bestäm dig för vad du vill göra och gör det sen-
- även om Jack Warner tycker att det är en bra idé.
- Vart ska du? - Det är Carson på tv.
- Bra att du kom till insikt, Bobby. - Vad menar du?
Jag skickade med dig flera bra manus för ett halvår sen.
- Du har väl valt ut ett? - Nej, det har jag inte.
Du skojar, Bobby! Menar du det?
Du tycker att jag överdriver, men jag ska förklara en sak.
Goldwyn är slut, Mayer är död. Selznick är en macka från infarkten.
Men Jack L. Warner driver fortfarande Warner Brothers.
Och hur många bröder ser du i rummet?
- Du är den ende. - Just det.
Jag är den sista jävla dinosaurien, med tjära upp till bröstkorgen.
- Vad pratar du om? - Jag pratar om slutet.
Lägg av! "My Fair Lady" är den största hiten på fem år.
Vad händer när jag inte har en uppföljare?
Jag måste erkänna att jag är orolig, Bobby.
Jag brukade skapa kulturen, men i dag är jag vilse i den.
Jag går mot slutet av mina dagar. Det vet jag.
Men jag vill hindra solen från att gå ner ett tag till.
Visst...
Jag behöver ett mirakel. En till förbannade "Baby Jane".
Den heter: "Vad hände med kusin Charlotte?"
Det är en bra titel.
Den påminner om "Vad hände med Baby Jane?"
Okej, berätta.
Den handlar om en åldrande kvinna i en kuslig plantagebyggnad.
Hennes kusin från stan kommer dit och driver henne till vansinne.
- Mordet sker med yxa. - Fantastiskt!
Som kusin Charlotte: Bette Davis. Och som stadsbon: Ann Sheridan.
Nej, det måste vara Crawford. Crawford och Davis tillsammans.
Det är mitt enda villkor. Jag jobbar inte med dem igen.
- Inte? - De avskyr varandra!
Och de går aldrig med på det.
Om vi är på väg bort så är de redan borta.
De ska göra din film, dessutom för mindre pengar.
Och det ska du med.
Se till att de skriver under. Förstått?
- Jag förstår, Jack. - Tack.
Ut härifrån nu.
Joanie!
Bette!
- Ännu en skräckfilm? - Inte riktigt.
Sa inte du att vi inte ska upprepa oss?
- Det är annorlunda. - Du får döda städerskan.
Charlotte är inte som Jane.
Charlotte är ett offer, men en kämpe.
- Berätta om Miriam. - Miriam...
Elegant, beräknande, men med viss värme.
Det kräver en skicklig skådis.
- Vem ska spela Miriam? - Joan, så klart.
Och du vill väl att Bette ska spela kusin Charlotte?
- Vem annars? - Har hon gått med på det?
Hur kan hon tacka nej?
Är du helt från vettet?
Jag skulle inte pissa på Crawford om hon stod i brand.
Hon ger mig skulden för sin förlorade Oscar.
Det tror inte jag.
Hon motarbetade mig och tog emot Bancrofts pris-
- som Bancroft tydligen inte ens har fått.
Hon väntade sig fler erbjudanden efter nomineringen, men de kom inte.
Har du sett intervjuerna hon har gett för "Kvinnan med yxan" eller något?
Så förnäm att man bli spyfärdig!
Ska hon göra tv nu?
Vill Amerika se det ansiktet när de äter middag? Knappast.
Hon gjorde inte reklam för vår film, men hon åker gärna runt med Bill...
- Castle. - Ja!
Varför vill du jobba med henne igen?
Det var inte precis lätt att jobba med någon av er.
- Men vi tre gjorde något bra ihop. - Gjorde vi?
- Det är jag inte så säker på. - Varför då?
Jag betraktas som ett skämt. En vit vålnad.
Jag lät mig själv bli överskuggad och åsidosatt.
Jag blir hågkommen som en grotesk karikatyr.
Jag överlevde Garbo, men jag slutar som en sjaskig mogen kvinna.
- Svaret är... nej. - Kom igen, Bette.
Det blir ingen film utan dig. Säg bara vad du vill ha.
Mitt namn ska stå före hennes.
Jag vill ha kreativ kontroll.
- Menar du det? - En stor ingångsbonus.
Jack Warner fuskar med bokföringen. Jag vill få betalt i förväg.
Varje gång jag går med på något efteråt blir jag lurad.
- Jag är trött på att bli hunsad. - Jag vet vad du menar.
Fem dollar, så bär jag väskorna.
Ta en tur på parkeringen, Teddy.
Här. Stick.
Ska ni checka in, miss Crawford? Presidentsviten är upptagen.
Du vet vad jag gör här, Hal.
Någon har ringt runt till alla blaskor-
- och sagt att de har en erotisk film där jag sägs förekomma.
- Det är ju bedrövligt, Billie. - Jag vet att det är du.
Du hotade att berätta om mig och Daddy Cassie.
Jag höll tyst om det.
- Den tystnaden var dyr. - Det är en dyr stad.
Varför gör du så här? Jag ordnade arbete åt dig.
- Som statist. Jag spelade clown. - Ingen börjar på toppen.
Nej, det är du bevis för.
Kan du inte visa lite anständighet?
Kvinnan måste ha varit desperat och behövt pengarna till mat eller hyra.
- Vad du än har, borde du bränna det. - Jag brukar inte bränna pengar.
Nej, det brukar du inte.
Det här är hälften av vad Lolly Parsons erbjuder.
Det är allt jag har. Jag är pank.
Skulle du vara pank? Du, drottningen av Pepsi?
Den stora filmstjärnan?
- Har du sett "Baby Jane"? - Jag ser alla dina filmer.
Jag är stolt över min lillasyster.
Den checken är allt du får nu. Jag är i slutet av min karriär.
Vill du ringa Lolly Parsons?
Förstör för mig, du. Jag bryr mig inte.
Du ska komma ihåg ditt ursprung, Billie.
- Och vilken tur du har! - Jag har aldrig haft tur.
L'Chaim, Bobby. Jag sa ju att det skulle gå bra!
Alla studior har svårt att hitta en egen skräckis med haggor.
- Och vi har ursprungshaggorna. - Den vinnande kombinationen.
Jag tror att "Vad hände med syster..."
Kusin Charlotte.
- Har du ändrat? - Nej, det är samma titel.
- Den blir större än "Baby Jane". - Det tror jag med.
Vet du vem mer som tror det? Darryl Zanuck.
- Varför nämner du den förrädaren? - Det var lite väl hårda ord.
Han förrådde dig inte. Han kände sig motarbetad och slutade.
- Och bildade en ny studio. - Han vill gärna jobba med Bette igen.
- Nu passar det perfekt. - Med det här?
- Har du pitchat min film för andra? - Det är min film. Och nu Zanucks.
- Vi har ju ett avtal. - Nej, det har vi inte.
Men jag har ett kontrakt med Zanuck. Vi är samarbetspartners.
Jag har fått självbestämmanderätt och lite respekt.
Respekt är billigt. Hälsa Zanuck att jag stämmer honom.
Fan ta dig! Det är min genre.
Skitsnack! Jag kom med "Baby Jane" till dig.
Jag var tvungen att övertala dig. Det var jag som hade visionen.
Jag visste att kvinnorna hade något att erbjuda. Och vad gjorde du?
Du ifrågasatte mig, läxade upp mig och underskattade mig.
Till slut underskattade jag mig själv.
Och allt snack om att våra dagar är räknade...
Kanske för dig, men inte för mig. Jag står inför en ny gryning.
Herregud... Vet du vad?
Om replikerna i filmen är så dåliga så kan Zanuck få den.
- Ge mig cigarren tillbaka. - Jag kom inte hit för cigarrerna.
- Varför kom du hit? - För att återta min stake.
Hör du hur den skramlar?
Fin klänning, Lucille.
När jag ser hur ledigt du är klädd-
- måste min entusiasm ha skenat iväg lite.
Nej, du kan fortsätta natten igenom klädd så där.
Du ska väl ta emot fler priser. Kanske dr Kings Nobelpris?
Ge henne den.
Tändstickor. Så bra.
Jag kom ihåg hur du brukar tända tändstickor mot skosulan.
- Kan jag tända eld på dig med dem? - Så otacksam!
Det är en symbolisk gest.
Vi borde bränna vårt förflutna och börja om på nytt.
Jag vet att du måste få höra det, så jag säger det.
Jag är ledsen om du blev förolämpad av Oscarskvällen.
Jag vill inte ha din usla ursäkt. Jag vill ha ett löfte.
- Vad? - Vi måste uppvisa en enad front.
Bob och Zanuck försöker köra med oss.
Enda sättet att få som vi vill är att tala med en röst. Helst min.
- Jag är din bundsförvant. - Bra. Det har vi båda nytta av.
- Ska vi? - Efter dig.
- Nej, du först. Jag insisterar. - Nej, varsågod.
"Big Sam närmar sig målningen av dottern Charlotte, klädd i vitt."
"Jag kämpade för att behålla huset och renovera det."
"Jag har ingen son att ge det till. Bara Charlotte."
"Och hon ger det inte till dig."
Vänta, Victor. Så här kan inte inledningen se ut.
- Varför då? - Män som grälar i ett arbetsrum?
Vi har en olovlig kärleksaffär och en plantage i Louisiana.
Men vår presentation av Charlotte är en förbannad oljemålning?
Jag håller med Bette. Och jag undrar också-
- om vi behöver alla ellipser? "Bara Charlotte..."
Vore inte ett komma eller ett semikolon bättre?
- Det ska inte till Kongressen. - Kan vi bara läsa igenom en gång?
Victor? Fortsätt.
"Jag har inte vakat över min dotter för att någon som du ska ta henne."
"Big Sam kastar sig mot John, som gömmer sig bakom skrivbordet."
"Nu ska jag säga dig en sak. Din dotter är ingen flicka längre."
Vad fan nu?
"Ett avhugget huvud studsar nedför trappan och stannar vid Charlotte."
- Varför hoppar du fram? - Jag letar efter våra ändringar.
Jag ser bara avhuggna händer och blodiga stumpar.
Var är de bra karaktärerna och monologerna?
Är det någon mer som är besvärad av syntaxen?
Louisianabor talar med en alldeles egen språkmelodi.
Jag har inget emot blod och äckel.
I Shakespeare åt en kvinna upp sina söner i en paj.
Men gränsen är hårfin mellan konst och skräp. Den kallas "trovärdighet".
- Vi väntar med kommentarer. - Ett huvud studsar nedför trappan.
Syns det att det är rekvisita så blir det rena skämtet.
Du vet vad jag menar, Joan. Filmen som du nyss har spelat in.
Jag vet inte det. Man kan göra det trovärdigt genom sitt framträdande.
Vi hade inte så realistiska avhuggna huvuden i "Strait-Jacket"-
- men filmen lockade mycket publik. Unga och hippa biobesökare.
Jag tänker inte resa landet runt och hugga av huvuden.
Sånt slipper Brando.
Han slipper också böna och be om ett inhopp i "Wagon Train".
Vi kanske finner en lösning om vi läser hela historien högt.
Just det, tack. - Fortsätt där vi slutade, Pauline.
"Big Sam tar upp cigarrasken för att slå John i skallen"-
- "men tar sen fram en cigarr att röka och skrattar åt Johns rädsla."
Men herregud! Vi skulle ju slippa fotograferingar!
Han stör inte där uppe.
- Jag såg honom inte ens. - Inte det?
Synd att du inte är redo för kameran, men vi kan inte vänta på ditt smink.
Han stör ju våra repetitioner. Ingen vill se dig dricka en Pepsi.
Nu ska vi ta oss igenom det här även om jag måste söva ner er båda.
Nej, innan du har lagt ner mer möda på manuset slösar du med vår tid.
Och ändra den förbannade titeln!
Jag läser gärna båda rollerna.
Ska vi börja om?
Om du tänker kväva mig med en kudde kan du vänta tills jag sover.
Varför skulle jag? Du är redan död för mig.
- Vad är det för fel på dig? - Blindtarmen. De vill ta bort den.
Det är ett smärre problem.
Men innan du ringer runt med fler otäcka lögner om mig-
- får du så att det täcker sjukhusräkningen.
Om du har någon skam i kroppen accepterar du det.
Pengarna räcker för att köpa vad du än tror att du har.
Du menar min personliga kopia av "Velvet Lips"?
Så den stora Joan Crawford hade visst inte ont om pengar?
Jag fick ett förskott på nästa film.
Jag spelar mot mina Oscarsnominerade kollegor från "Baby Jane".
- Studion är optimistisk. - Herregud, Joan...
Jag ligger här som en strandad fisk, men du måste ändå skryta.
Jag förstår.
Jag var guldgossen som alla älskade och dig ville mor inte ha.
Det är alltid så du kommer att uppfatta dig själv.
Tror du att jag bryr mig om-
- vem som slickade din röv i Kansas för 40 år sen?
Du tror att du är bättre än jag, men det är du inte.
Med ditt vackra uttal, dina pälsar och ditt martyrbeteende.
- Innerst inne är vi lika usla. - Då vill du nog inte ha...
Jag ser det som ersättning för hur skamligt du behandlade mor.
- Är ni redo, mr LeSueur? - Behandlade jag henne skamligt?
Jag flyttade henne till Kalifornien så att hon kunde åldras i lyx.
Hon tvingades använda tjänarnas entré och hon fick inte äta med barnen.
För att jag inte ville att hon skulle påverka dem med sin skit.
De skulle slippa bli som du.
- Nu går vi. - Kom igen, Hal. Filmen.
Det finns ingen film, Billie. Det sa du ju själv.
- Fläskkotletterna var goda. - Fisken var torr.
- När går planet? - Klockan sex. Följ med mig.
- Till flygplatsen? - Baton Rouge.
Till Louisiana den här tiden på året? Nej, tack.
Varför inte?
- Harriet? - Nu åker vi hem.
Tack.
- Vad är det? - Ingenting.
Du måste iväg tidigt i morgon. Vi pratar om det när du kommer tillbaka.
Varför vill du inte vara delaktig i min film?
Jag vill inte vara delaktig i ditt liv.
Det har jag inte varit på länge, och det är jag aldrig när du filmar.
Du är bara lycklig när du gör en film och går en strid.
Om du hade kämpat så för mig och vårt äktenskap-
- som du gör för en av dina stjärnor skulle jag inte säga det här.
Jag hade inte tänkt säga det i kväll, men jag vill skiljas.
- Och det vill du också. - Säg inte så!
Någon måste säga det, och du gör det ju inte.
Du har aldrig slutat ha ett liv. Jag vet inte när mitt slutade.
Jag tänker ta tillbaka det, men inte med dig.
Mamacita... Strumpbyxor till tvillingarna.
I sina bomullstights börjar de se ut som förvuxna småungar.
Följ med mig in i vardagsrummet.
- Va? Varför då? - Jag har besvärande nyheter.
- Vad då? Säg det bara. - Sjukhuset ringde.
Er bror dog under operationen. Hans blindtarm exploderade.
Bara så där...
När känslorna svämmar över kan man ibland inte gråta.
Jerry? Hej, det är Joan Crawford.
Ja. Förlåt att jag stör så sent-
- men jag undrar om betalningarna för "Charlotte" har kommit som de ska?
Bra. Gör mig en tjänst, Jerry.
Ring City National så fort de öppnar-
-och annullera en check åt mig.
Den står utskriven till min bror, Hal LeSueur, med dagens datum.
Nej, han behöver visst inget lån trots allt.
Ja. Tack, vännen. Och hälsa Anita.
Det för med sig något positivt. Ni behöver inte betala för er bror-
- så ni behöver inte jobba med den avskyvärda miss Davis.
- Jag drar mig inte ur "Charlotte" nu. - Den kan förstöra ert liv.
Vad vill du att jag ska göra, Mamacita?
Sitta här ensam och skåla för mina minnen?
Det finns mycket kvar att njuta av. Vänner. Ni är ofta bjuden på fest.
Jag kan inte visa mig utan att ha en film att diskutera.
Om jag inte jobbar kan jag lika gärna vara död.
Sov en stund. Det är långt att flyga till Baton Rouge.
Då tar vi en paus!
Jag kan inte spela deras skolkamrat.
Du insisterade på att själv spela den unga Charlotte.
- Ni får filma mig bakifrån. - Nej, vi måste fånga bevisen.
Använd då en flicka som liknar mig, så gör jag rösten.
- Var fan är Bob? - Utanför. Kanske...
Scenen håller på att bli förstörd medan du vattnar påskliljorna.
Vad...? Gråter du?
- Jag kan inte göra filmen. - Vad fan pratar du om?
Det är slut mellan Harriet och mig.
- Är det helt bestämt? - Det verkar så.
Hon känner sig inte som en del av mitt liv.
Men alla skulle vara med i den här filmen.
Alla mina barn har roller. Adell hjälper till med manuset.
Harriet skulle vara här och njuta.
Men nu tänker jag bara på att filmen förstör mitt äktenskap.
Jag tänker inte linda in det.
Harriet är underbar. Det blir jobbigt att förlora henne.
Det är det alltid. Jag har gjort det fyra gånger.
Men jag överlevde, och det kommer du också att göra.
24 år, Bette. Jag vet inte hur man är ensam.
Vi kan vara ensamma tillsammans.
Kom nu.
Chauffören kanske väntar vid bagagebandet.
- Vi ska checka in. - Jag beklagar, men det är fullt.
- Man spelar in en film. - Vi är med i filmen.
- Joan. - Bette! Äntligen en vän.
- När kom du? - För längesen!
- Men ingen tog emot på flygplatsen. - Inte?
Men du kom hit. Bra jobbat!
- Hon säger att vi inte får något rum. - Dumheter, Frannie.
Miss Crawford har en svit reserverad. Hon ingår i produktionsteamet.
Givetvis, miss Davis. Slå er ner, så ordnar vi det.
- Det tar bara en timme. - En timme?
Lugn, Joan. Det är Baton Rouge, inte Beverly Hills.
Nu smälter min is. Vi ses vid inspelningen.
Hon njuter av det här.
Det borde åtminstone finnas en presentkorg åt er!
Nu är vi här. Det är väl inte så farligt?
Det stinker! Vi har rummet intill soporna.
Det är Louisiana. Allt luktar ruttet.
Jag har bestämt mig för en sak. Vi ska lägga dagen bakom oss.
Jag tänker gå in i projektet med den rätta inställningen.
Jag ringer mr Aldrich nu och säger att vi är på plats-
- och kanske ge honom kommentarerna som jag skrev på planet.
Hej. Det är Joan Crawford.
Kan ni koppla mig till Bob Aldrichs svit, tack?
- Hallå? - Bob. Det är Joan.
Jag vill berätta att vi är på plats i vår lilla bungalow.
Det var kaotiskt på flygplatsen, men nu är vi redo att börja.
Lägg på, Bob! Kolsyran försvinner ur champagnen.
Bra, Joan. Vila du, så ses vi vid inspelningen.